HUME

  (Edimburg, 1711-íd., 1776) Filòsof anglès. Després d'estudiar dret, va realitzà un viatge a França (1734-1737). Tornà a Londres; més endavant esdevingué conservador d'una biblioteca d'Edimburg (1752-1769). Anomenat secretari d'ambaixada a París (1763), alternà amb els enciclopedistes, sobretot amb J. J. Rousseau, encara que ben aviat van sorgir divergències entre els dos. Retornà a Londres; allí se'l nomenà sots-secretari d'Estat (1767-1769). Seguidor de la psicologia de Locke, del nominalisme de Berkeley i de determinats aspectes de l'ocasionalisme, elaborà una teoria empírica del coneixement que va servir de base per a una concepció utilitarista de la vida social i política. Segons ell, a partir de las sensacions i de les seves associacions sorgeixen totes les idees humanes. La resta (Déu, la causalitat, la realitat del món exterior) és solament una creença. 