Teoria+de+les+idees+de+Plató

La teoria de les Idees és la part bàsica de la filosofia platònica. En el fonamental consisteix a defensar l'existència de l'absolut (les Idees o Formes), enfront del que se situa el món corpori, mortal i relatiu.

A diferència del pensament cristià (que també accepta l'absolut identificant-lo amb Déu) l'absolut al que es refereix Plató no té caràcter personal. Plató va considerar que la realitat es divideix en dues grans gèneres: el Món Sensible (també empra amb freqüència l'expressió “món visible”) i el Món Intel·ligible o Món de les Idees. L'absolut al que ell es refereix és precisament aquest últim àmbit de realitat. El Mundo Sensible és el conjunt d'entitats que s'oferixen als sentits, realitats particulars, canviants, múltiples, que neixen, duren i moren i es capten amb els sentits. El Mundo Intel·ligible o Món de les Idees està poblat per entitats absolutes, universals, independents, eternes, immutables; entitats que estan més enllà del temps i de l'espai, i que es coneixen mitjançant la part més excel·lent de l'ànima, la racional. En aquest segon àmbit la realitat més valuosa la constituïx la Idea del Bé (que para molts autors Plató identifica amb Déu).

La tasca de la filosofia consisteix a ascendir des del Món Sensible al Món de les Idees i en aquest contemplar la Idea de Bé (per això Plató defineix la filosofia com “una ascensió a l'ésser”). Aquesta teoria és fonamentalment una teoria ontològica però té clares repercussions en altres àmbits com l'antropologia, la teoria del coneixement, l'ètica i la política.

Sergi Broto 2F-06