Resum+Fedó+part+5

Resum Fedó part 5, fet per: Sergio Álvarez, Hugo Clavijo, Manuel Díaz y David Xarrié.

||  ** TEMA / TESI ** ||  ** COMENTARI ** ||  ** TEXT ** || Cap 15 Línies 2533-2542 ||  Inmortalitat de l’ànima ||  Plató parla del que queda desprès de la mort, i comenta que l’ànima s’allibera del cos, però com és inmortal se’n duu amb ella el seu comportament, és per això que em de tenir cura d’aquest, no sols en vida, sinó en tot temps. || // Perquè si la mort fos l’alliberament de tot, seria una sort per //// als malvats trobar-se que ella els allibera a la vegada del cos i de  ////  la maldat pròpia que acompanya la seva ànima. Però ara, ja ////  que l’ànima ens sembla immortal, no tindrà altra escapatòria  ////  ni salvació dels mals llevat d’esdevenir tan bona i tan assenyada c  ////  om li sigui possible. En efecte, quan l’ànima se’n va a ////  l’Hades, no s’emporta amb ella res més que el seu bon comportament  ////  i la seva criança, coses que, segons diuen, poden  ////  benefi ciar o perjudicar en gran manera el que ha mort quan  ////  emprèn el seu viatge al més enllà. // || Cap 15 Línies 2543-2549, 2558-2573 ||  El judici de les ànimes a l’Hades. ||  Plató creu que tota ànima té un ‘//daimon’//, que l’acompanya al lloc on han de ser jutjats, i quan els jutgen, si han sigut ‘dolentes’ estan condemnades a vagar durant molt de temps i quan pasa aquest temps, és portada a l’estatge on li escau. En canvi, la que ha viscut purament i moderadament els déus li fan de guia i passa a habitar el lloc que li escau. || // L’ànima que és impura i ha  ////  comès quelcom, sia un homicidi criminal o altres semblants //// maldats germanes i obra d’ànimes germanes, totes la defugeni li giren la cara. Ningú no la vol acompanyar ni guiar, sinó que ha de vagarejar tota sola en gran indigència fi ns que escompleixen determinats períodes de temps. Quan aquests //// períodes s’han complert, és portada per necessitat a l’estatge que li escau. En canvi, la que ha viscut purament i moderadamenttroba que els déus l’acompanyen i li fan de guia, i passa a habitar el lloc que li escau. // || Línies 2589-2597 ||   L’homogeneïtat del cel ||  Plató per donar suport a la seva teoria fa referència a que la Terra és esfèrica i es troba al centre del cel, i que per l’equilibri de masses de la Terra i l’homogeneïtat del cel, aquesta no s’inclina. || // Perquè un cos de pes equilibrat situat en el centre //// d’un medi homogeni no s’inclinarà ni poc ni molt envers cap //// direcció, sinó que romandrà sense inclinar-se en la mateixa //// posició. Vet aquí, doncs, la meva primera convicció. // || Cap 15 Línies 2606-2619 ||  Paral·lelisme amb el Mite de la Caverna ||  Plató assenyala que vivim enganyats en el fons del nostre món terrenal i no en la superfície superior de la Terra, semblantment a com aquells presoners vivien en la caverna pensant que les ombres que veien eren la realitat. ||  // La mateixa Terra pura es troba en un cel pur on hi ha els astres; la majoria dels qui acostumen a parlar d’aquestes coses l’anomenen èter, i allò que conflueix constantment vers les cavitats de la Terra és precisament el solatge de l’èter. Nosaltres no ens adonem que vivim en aquestes cavitats de la Terra sinó que pensem que vivim a dalt en la superfície, com si un home visqués enmig de la profunditat de l’oceà i es pensés trobar-se sobre la superfície del mar: veient a través de l’aigua el Sol i els altres astres, creuria que l’oceà és el cel. Un home així, per la seva indolència i feblesa, mai no seria capaç d’arribar a flor d’aigua ni hauria vist emergint i girant-se des del mar envers el nostre lloc, com aquest és més pur i més bell que el seu; ni tampoc no ho hauria sentit dir d’algú que ho hagués vist. //  || Cap 15 Línies 2625-2634, 2647-2690 ||  Descripció platònica de l’Hades || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Plató descriu detalladament el que és l’Hades alhora que el compara amb aquesta Terra, on tot està corromput i consumit, segons ell. Plató descriu la lluminositat de l’èter, la bellesa de les muntanyes de pedres precioses i la coloració tan meravellosa d’allà dalt. || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">// I, tanmateix, si algú fos capaç de pujar fins allà dalt,[...] podria contemplar d’alguna manera les coses d’allà, [...] podria adonar-se que aquell és el cel veritable, i la veritable llum i la veritable Terra. Perquè aquesta Terra, les roques i tota la regió d’aquí, tot està corromput i consumit com les coses del mar rosegades per la salabror. // // [...]En una terra com la que diem, el que s’hi fa serà proporcionat. Per la mateixa raó, també les muntanyes i les roques tenen una semblant proporció i finor, amb una lluminositat i una coloració d’allò més belles. // // [...]En una paraula: el que són aquí l’aigua i el mar per a les nostres necessitats, això mateix és allà l’aire; i el que l’aire és per a nosaltres, ho és l’èter per als d’allà. // || Cap 15 Línia 2643 || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> La Terra, “pilota de dotze peces” || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> La “pilota de dotze peces” és una al·lusió al dodecàedre, políedre regular de dotze cares, que són pentàgons regulars. Plató diu que el demiürg va utilitzar el dodecàedre per l’Univers quan el pintà. Les dotze peces són els dotze trossos de pell de forma pentagonal amb què es fabricava una pilota. || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">//
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> ** CAPÍTOL/ LÍNIA **
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Cap 15
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">

- El que diuen, doncs, amic meu, és, en primer lloc, que aquesta Terra, si un la mira des de dalt, es veu com una pilota de dotze peces, virolada amb llenques de colors, dels quals les pintures que empren els pintors d’aquí baix són com imitacions. // || Línies: 2709-2714 2781-2786 || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> El Tàrtar || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">El Tàrtar era considerat, antigament, una regió molt profunda del món subterrani on hi havia tancats els titans rebels després de ser vençuts per Zeus. Després, passà a ser el lloc on eren recloses les ànimes més malvades i crimilans. || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">-//[...]un dels esvorancs de la Terra, que s’escau que és el més gran i que la travessa d’un extrem a l’altre, és aquell del qual parla Homer quan diu: «Molt lluny, allí dessota terra, on hi ha l’abisme més pregon.» En un altre lloc, el mateix poeta i molts altres l’anomenen Tàrtar. -N’hi ha d’altres que apareixeran com sense remei, a causa de la magnitud de les seves faltes: són els qui han fet molts i grans sacrilegis, homicidis criminals, transgressions diverses i coses d’aquesta mena. El destí que correspon a aquestes persones les empeny avall cap al Tàrtar d’on mai no sortiran.//
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">Cap 16

|| Línies: 2744-2762
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">Cap 16

|| <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">Corrents principals de la Terra || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">Hi han 4 corrents principals que envolten la Terra: l'Oceà, l'Aqueron, Aquerúsia(on es queden les ànimes de la majoria de morts per després ser enviades a renéixer) i el Piriflegetont(riu de foc ardent) || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">//Entre tots aquests corrents se’n distingeixen quatre: el més gran, quecorre en cercle més allunyat del centre, és el que s’anomena Oceà. En la banda oposada corre en sentit contrari l’Aqueront, que travessa altres regions desertes i fi nalment arriba per sota terra al llac Aquerúsia, que és on fan cap les ànimes de la majoria dels morts; i després de quedar-s’hi durant un cert temps establert —més llarg per unes i més breu per altres— són enviades a renéixer entre els vivents. El tercer riu desemboca entremig d’aquests dos, i prop de la seva desembocadura es precipita en una extensa regió on crema un gran foc que forma un llac més gran que el nostre mar, tot bullint d’aigua i de fang.Aquest riu és el que anomenen Pirifl egetont, del qual surten fragments de lava que brollen de la terra per on poden.//

|| Línies 2762-2773 <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> El destí de les ànimes humanes <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Segons Plató és indemostrable racionalment. Per defensar la seva idea utilitza un mite magnífic en què, amb imaginació i descripció poètica explica el possible destí. || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">// Enfront d’aquest riu desemboca el quart riu, que d’antuvi ho fa en un lloc horrorós i feréstec que, segons diuen, té un color tot grisós i s’anomena l’Estígia, mentre que el llac que es forma en la desembocadura del riu és l’Estix. Havent desembocat allí, pren d’aquella aigua propietats terribles i se submergeix sota terra fent voltes en espiral en sentit contrari al de Piriflegetont, sortint davant d’ell per la banda oposada del llac Aquerúsia. Les seves aigües tampoc no es barregen amb les altres, sinó que recorren un cercle i desemboquen en el Tàrtar, al costat oposat… // || Cap 16 Línies 2774-2811  <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Classificació segons el tipus d’ànima <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Plató ens diu que al arribar, les ànimes son jutjades i enviades sl seu llac corresponent. Els que han tingut vida justa no han de patir càstigs, els qui han fet malifetes, es purifiquen i s’alliberen, les ànimes dels qui han practicat la filosofia, assoleixen uns habitacles difícils de descriure amb poques paraules de lo bells que son i finalment els que han comès faltes greus, son qualificats de “sense remei”, aquests, queden empresonats al Tàrtar per sempre mes. <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">// Alguns,si apareix que han viscut una vida mitjana, són conduïts  ////  a l’Aqueront pujant a unes barques que els estan destinades i amb les quals arriben al llac. Allí hi fan estada, i es purifi quen pagant la pena de les seves malifetes, fins a quedar lliures del que haguessin faltat. N’hi ha d’altres que apareixeran com sense remei, a causa de la magnitud de les seves ////  faltes: són els qui han fet molts i grans sacrilegis, homicidis  ////  criminals, transgressions diverses i coses d’aquesta mena. El destí que correspon a aquestes persones les empeny avall cap al Tàrtar d’on mai no sortiran] [els qui resulta que han viscut una vida particularment santa són alliberats d’aquestes regions de la Terra i, com deslliurats d’unes masmorres, pugen amunt fi ns a arribar a aquella estança pura on han d’habitar sobre la Terra… //
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Cap 16  <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'">
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">

|| Cap 17 <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> Línies 2812-1840 <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Reflexió del mite de les ànimes
 * <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">

<span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif"> Sòcrates ens diu que tot té per a què ser exactament tal i com s’ha descrit, ja que no és símbol de saviesa mantenir els detalls exposats, però que sens dubte el que si que és cert és que l’ànima és immortal i que val la pena creure en això. Val la pena creure-hi ja que el premi final és immillorable. <span style="font-size: 10pt; font-family: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif">// Ja veus, Símmies, que per tot això que hem exposat cal que  // // fem tot el que puguem per tal que en aquesta vida tinguem  // // part en la virtut i la saviesa, ja que el premi és bell, i l’esperança,  // // magnífica. …atès que l’ànima se’ns presenta com a immortal, això sí que pensó que ha de ser com dic i que val la pena córrer el risc de creure-ho. Perquè és un bell risc i val la pena deixar-se encisar // // per una creença com aquesta. És per això precisament que m’he allargat una bona estona en aquest mite. // ||