Resum+Fedó+part+3

Resum Fedó part 3, fet per:

||  __ ** TEMA / TESI **   __ ||  __ ** COMENTARI **   __ ||   ** __TEXT__ **      || || Es posa en qüestió la tesi de la immortalitat de l'ànima. || Símmies i Cebes posen en dubte la teoria de la immortalitat de l'ànima explicada per Sòcrates. Aquests, tenen recança d'explicar-se però Sòcrates els anima a fer-ho. || //-Què? Us sembla que n'hi ha prou amb el que em dit? Perquè, si un vol tractar aquests temes amb tota satisfacció, no paren de presentar-se un gran nombre de sospites i objeccions. Així, doncs, si és que passeu a una altra consideració, no hi tinc res a dir. Però si teniu dificultats sobre el que diem, no tingueu cap recança de parlar i d'explicar-vos, si és que us sembla que es podria dir quelcom millor; i fins i tot podeu sortir-ne millor.// || || Sòcrates vol convèncer a Símmies i a Cebes que la seva mort no li sembla cap desgràcia. || Sòcrates compara els cignes perquè canten abans de morir, però no de tristesa sinó d'alegria i esperança per les coses que es trobaran del mes enllà. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//Em creieu inferior als cignes, els quals, quan veuen que estan a punt de morir, canten molt més i més bellament del que cantaven abans, mostrant el seu acontentament d'anar cap al déu al qual serveixen [...] En la meva opinió, els cignes no canten quan tenen pena, perquè, servidors com són d'Apolo són endivinaires i, sabent per endavant les coses bones que hi ha a l'Hades es posen a cantar per la joia que tenen. [...] No m'entristeixo més que ells en el moment de desempallegar-me d'aquesta vida.// || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Objecció de Símmies || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Símmies expressa el seu dubte dabant la tesi formulada per Sòcrates i exposa si aquesta tesi va pel camí fàcil amb alguna "forma de revelació divina". || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//En aquestes qüestions s'ha d'arribar a una d'aquestes coses: o bé aprendre d'altres com són, o bé investigar-ho un mateix; o, si això resulta impossible, adoptar entre els raonaments humans el que es presenta com a millor i menys susceptible de refutació, confiant-se a ell com si fos una mena de rai per navegar pels perills de la vida. Això si no és que un pugui fer la travessia en un vehicle més segur i menys perillós, com alguna forma de revelació divina.// || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> El cos com a estat superior o influent sobre l'ànima (exemple de Símmies) "si la lira es trenca, desaparex l'ànima, si es disgrega el cos, s'esvaeix l'ànima". || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> Símmies posa l'exemple sobre la seva tesi, basant-se en una lira que una vegada destruïda, i les cordes existint, desapareix l'harmonia (cordes= naturalesa mortal, harmonia= diví i "immortal"). || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">// Diria que de cap manera no es podria admetre que, continuant existint la lira, per bé que se li hagin arrencat les cordes, i continuant existint les cordes[...] en canvi s'hagi destruït l'harmonia [...] estant emparentada amb aquestes coses, hauria desaparegut abans del que és normal. // ||  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> L'ànima pot sobreviure a la mort del cos ja que és més resistent i més duradora que aquest cos. .  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> Objecció de Cebes on defensa l'argument contrari a Símmies, posant un exemple, segonsel qual l'ànima supera al cos, de fet el cos no és res més que una vestimenta de l'ànima. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">// Havent-se mort un vell teixidor, ens vingues algú i ens digués que està bé ja que com a prova té el mantell amb el qual s'abrigava i que ell mateix havia teixit, alegant que continuava el mantell en bon estat i que no s'havia destruït.
 * <span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> __ ** CAPÍTOL/LÍNIA **<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">  __
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol X
 * 1388-1396**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol X
 * 1408-1426**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol X
 * 1437-1444**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol X
 * 1460-1466 **
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XI
 * 1516-1521 **

// ||  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> L'ànima fa servir molts cossos, és immortal i el cos tan sols és un embolcall on aquesta romàn presonera. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> Encara en l'objecció de Cebes, s'assegura que a part de l'immortalitat de l'ànima (on s'assegura que pot superar diverses reencarnacions) també existeix la indestructibilitat que ens dòna la tranquil·ltat per afrontar la vida d'ultratomba. || // <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">En realitat també es podria dir que cada ànima gasta molts cossos, sobretot si viu molts anys, suposant que el cos sigui com un corrent que passa i es destrueix durant la vida de l'home, mentre que l'ànima va teixint de nou allò que es va gastant. // || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">I mmortalitat de l'ànima || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> Sòcrates parla am Fedó, i aquest, en senyal de dol diu que es tallará els cabells, però Sòcrates diu que si ho ha de fer, ho fagi si no pot defensar el seu argument davant del "jurat". || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">// Avui - digué- hauré de tallar-me jo els meus cabells, i tu els teus, si el nostre raonament se'ns mori no som capaços de ressucitar-lo.[...] // ||  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Idea dels contraris. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Fedó un altre cop, com fa repetidament, ens parla dels contraris. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">// [...] I no passa el mateixamb el ràpid i el lent, el lleig i el bell, el blanc i el negre? [...] mentre que els d'entremig són abundosos i corrents? // ||  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Coneixement <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">és record o reminiscència <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Sòcrates assegura que els <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">seus interlocutors continuen <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">acceptant que el coneixement <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">és record o reminiscència; per <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">tant, l’ànima ja existia abans <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">d’unir-se al cos. <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">—Bé. I què diríeu —féu ell— d’aquell argument en el qual // //<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">afi rmàvem que l’aprendre és com un recordar i que, si és així, la nostra ànima haurà d’haver estat necessàriament en algun // //<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">altre lloc abans de venir a estar lligada en el seu cos? <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> // || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Raonaments //necessaris i// raonaments //versemblants// || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Plató distingeix entre els <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">raonaments //necessaris// (aquells <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">que es formulen «sobre una <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">hipòtesi digna de crèdit») i els <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">raonaments //versemblants// <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">o //probabilístics//. Aquests <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">darrers, «bastits amb versemblances, <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">són mentiders». <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Jo tinc prou consciència que els arguments bastits amb versemblances són mentiders i que, si // //<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">un no s’afanya a guardar-se’n, fàcilment enganyen, tant si es tracta de geometria com de qualsevol altra cosa. En canvi, l’argument // //<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">sobre la reminiscència i sobre el procés d’aprendre // //<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">es formula sobre una hipòtesi digna de crèdit. <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> // || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Les harmonies de l'ànima || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Sòcrates exposa que, si una ànima pot ser bona i dolenta, sotmeses a exemples com la virtut i el vici, no vol dir també que l'ànima estarà harmonitzada i desharmonitzada a la vegada? || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Els qui diuen que l'ànima és una certa harmonia, què diran que són aquestes realitats que es troben en les ànimes, la virtut i el vici? [...] I dir que l'harmonia no és més o millor vol dir que no està millor o pitjor harmonitzada? <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> // || || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Qualificació de les ànimes || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Seguint amb l'argument anterior, si una ànima està més harmonitzada o més desharmonitzada, és que l'ànima, per foça, ha d'estar sotmesa a l'harmonia. Per tant, totes les ànimes han de ser harmonitzades, i per tant, bones. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Haurem de concloure que totes les ànimes de tots els vivents han de ser igualment bones, atès que serien per natura igualment això: ànimes. <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> // ||
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XI
 * 1536-1539 **
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XII
 * 1614-1619 **
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XII
 * 1651-1658 **
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Capítol XIII
 * 1737-1740**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Capítol XIII
 * 1776-1781**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Capítol XIII
 * 1821-1841**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Capítol XIII
 * 1858-1860**
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Capítol XIII
 * 1870-1874**

|| <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">L'Ànima, l'Harmonia i la Teoria dels Contraris || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">Si l'ànima és una harmonia del cos, com s'explica pugui oposar-s'hi? Com és possible que l'ànima, que controla i domina el cos, prengui la iniciativa de no menjar o beure, si és el cos qui li demana? En canvi, l'harmonia no es podrà oposar mai al seu orígen, l'ànima. || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'">I quan sotmetem l'ànima, cedirà a passions corporals bé les contradirà? Quan té calor o té set, quan té fam o menja en excés, o mil altres casos en els quals veiem que l'ànima fa el contrari del què el cos demana. <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: 'Arial','sans-serif'"> // || //<span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><<Però no per això és immortal, sinó que més aviat el fet de venir a entrar en un cos humà seria per a ella el començament de la seva destrucció, com una mena de malaltia. Viu aquesta vida amb una multitud de penes, i quan l'acaba amb allò que anomenem la mort queda destruïda>>. // ||
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XIV
 * 1926-1946**  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> L’animà, indestructible?   || <span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left">Cebes dubta que l'ànima sigui immortal i indestructible. Creu que el fet que l'ànima entri en un cos humà és una mena de càstig i que quan aquest cos mort, l'ànima es destrueix.  || //<span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><<Un filòsof que està a punt de morir i té la confiança que després de mort viurà en un altre lloc i molt millor que si hagués viscut una vida diferent, està en realitat mantenint una confiança insensata i estúpida.>>  //
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XIV
 * 1961-1978** || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Impossibilitat de posseir el saber  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Sòcrates tenia ànsia del saber (per què es produeixen les coses? per què es destrueixen? què son?). Plantejava moltes hipòtesis, però només va poder afirmar: “només sé que no sé res”.  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left">//<span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><<Examinava també com aquestes coses desapareixien, així com les coses que passen en el cel i la terra, i acabava tenint la sensació que jo era de natural totalment inútil per a una investigació d'aquesta mena.>> // ||
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XIV
 * 1980-2010**  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> Desorientació que provoca la natura a Sòcrates.   || <span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left">En les matemàtiques es pot observar aquesta desorientació: el resultat de l’addició d’una unitat i una altra unitat és 2, mentre que el resultat de dividir una unitat és també 2. Així que, abans “el 2” es produïa quan s’acostaven i s’afegien una cosa a una altra, i ara, quan se separen i es divideixen”  || //<span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><<Em trobo ben lluny de saber que conec la causa d’aquestes coses, ja que ni tan sols em puc convèncer a mi mateix si, quan afegim un 1 a un altre 1, és el primer al qual s’afegeix l’altre el qui es converteix en 2, o és aquest 1 que s’ha afegit, o si són tots dos els que, pel fet de l’addició, es converteixen en 2. Igualment, quan un divideix una unitat no em puc convèncer que això, la divisió, sigui la causa que sorgeixin 2, ja que en aquest cas la causa dels dos és el contrari del que dèiem abans. En efecte, abans el 2 es produïa quan s’acostaven i s’afegien una cosa a una altra, i ara, quan se separen i es divideixen.>>  // ||
 * <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Capítol XIV
 * 2015-2029**  || <span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> La ment, causa de l’ordre que regeix el funcionament de l’Univers   || <span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="DISPLAY: block; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif; TEXT-ALIGN: left">El desànim que li va provocar la filosofia presocràtica va semblar desaparèixer quan va conèixer el pensament d’Anaxàgores. Segons aquest filòsof, la ment o intel·lecte és la causa ordenadora de totes les coses. D’aquesta manera, afirma que és, en efecte, la més subtil i la més pura de totes les coses: té tot el coneixement sobre cada cosa i el màxim poder. La ment governa totes les coses que tenen vida, tant les més grans com les més petites.  || //<span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><<Però una vegada vaig sentir algú que llegia, segons deia, un llibre d’Anaxàgores que afirmava que és la ment la que ho ordena tot i és causa de tot. Aquesta causa em va agradar i en certa manera em semblava que estava molt bé que la ment fos la causa de tot; i pensava que si això era així, almenys la ment ordenadora ho ordenaria tot i posaria cada cosa en la condició que més li escau>>. // ||