Resum+Hume+Part+3

Fet per: Sergio Álvarez, Hugo Clavijo, Manu Díaz, Marc Pruna, David Xarrié.


 * **CAPÍTOL/LÍNIA ** || **TEMA / TESI **  || **COMENTARI **  || **TEXT **  ||
 * 

Cap 25 Línia 433 || 

La causalitat en els actes de la ment. || 

Tota idea o percepció dèbil ha de sorgir necessàriament d’una impressió i en aquest sentit, no hi ha idees innates que no provinguin de cap impressió.   || //Si considerem la influència de la voluntat en el moviment del nostre cos o en el govern de la nostra ment, pot afirmar-se amb seguretat que mai no podríem predir-ne l’efecte sense l’experiència, en partir merament de la consideració de la causa. I, fins i tot després d'haver tingut experiència d'aquests efectes, és només el costum, no la raó, el que ens determina a fer un cànon dels nostres judicis futurs. Quan la causa és present, la ment –per hàbit - passa de seguida a la concepció i a la creença de l’efecte acostumat. // ||
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

Cap 26 <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Línia 449 || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

La idea de poder, força o energia || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';"> La idea de poder, força o energia per explicar la connexió necessària que suposa el principi de causalitat no té el seu origen en l’experiència i, per tant, no és una autèntica idea. || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">En la consideració del moviment que una bola comunica a l’altra, no podríem trobar-hi res més que la contigüitat, la prioritat en la causa i la conjunció constant. Però juntament amb aquestes circumstàncies se suposa comunament que hi ha una connexió necessària entre la causa i l’efecte, i que la causa posseeix alguna cosa que anomenem //<span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">poder, força //o// energia. //La qüestió és: quina és la idea annexa a aquests termes?// <span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';"> ||
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

Cap 26 <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Línia 456 || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

La idea metafísica de Déu || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';"> Hume critica la idea metafísica de Déu fent referència a l’ocasionalisme d’alguns autors que sostenien que tots els fets i coses eren causades només per Déu i no per altres fets i coses. Consideraven que ni l'esperit pot actuar sobre la matèria ni a l'inrevés. És Déu qui fa que es produeixin els fenòmens físics "amb ocasió" de la producció d'idees en la ment o l'esperit. <span style="font-size: 12pt; font-family: 'Times New Roman','serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES;"> || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Si totes les nostres idees o pensaments es deriven de les nostres impressions, aquest poder s’ha de manifestar o bé davant dels nostres sentits o bé davant del nostre sentiment intern. Però qualsevol poder es manifesta tan escassament davant dels nostres sentits en les operacions de la matèria, que els //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">cartesians //no han tingut cap escrúpol a afirmar que la matèria està totalment desproveïda d’energia, i que totes les seves operacions són exercides merament per l’energia de l’Ésser suprem. Però fins i tot si és així, sorgeix de bell nou la qüestió: quina idea tenim de l'energia o del poder, fins i tot en l'Ésser suprem?// <span style="font-size: 12pt; font-family: 'Times New Roman','serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES;"> ||
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

Cap 27 <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Línia 490-498 || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">

L’escepticisme constructiu de Hume || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">L’escepticisme de Hume està originat per la impossibilitat de trobar un fonament racional a les experiències i creences i, per tant, no hi ha cap base racional per explicar el fet del coneixement. Tanmateix, Hume s’allunya de l’escepticisme radical en observar que la naturalesa proporciona alguns indicis a través dels sentits. || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Gairebé tot raonament humà es redueix aquí a l'experiència, i la creença que l'acompanya s'explica només per un sentiment peculiar o una concepció vivaç produïda per l'hàbit. [...] Assentim a les nostres facultats i emprem la nostra raó només perquè no ens en podem estar. La filosofia ens convertiria totalment en escèptics pirrònics si la naturalesa no fos massa forta per impedir-nos-ho. //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Times New Roman','serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES;"> || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Pàg.79-80. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Crítica a Descartes del jo com a substància. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Segons Descartes, sabem amb certesa la perfecta identitat i simplicitat del jo. Hume argumenta que si hi ha d’haver una impressió que doni origen a cada idea real, llavors el jo o la identitat personal no és cap impressió sinó allò a que se suposa que les nostres distintes impressions i idees fan referència. || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">" Descartes defensava que el pensament era l’essència de la ment; no aquest o aquell pensament, sinó el pensament en general. Això sembla que és del tot inintel·ligible, ja que tot allò que existeix és particular...Així doncs, la nostra idea de qualsevol ment és només la idea de percepcions particulars sense noció de cap cosa que pugui anomenar-se substància, simple o composta.” // || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Pàg. 80: <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">línies 540-555. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Crítica a Aristòtil per la seva doctrina de la infinita divisibilitat de l’extensió. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">Hume considera absurda la doctrina d’Aristòtil per la qual estableix la infinita divisibilitat de l’extensió. || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">“Dues línies són iguals quan el nombre de punts que les componen ho són...però per més que aquest cànon sigui exacte, és inútil, perquè mai no podrem calcular el nombre de punts d’una línia” // || <span style="font-size: 12pt; line-height: 115%; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman'; mso-bidi-language: AR-SA;">Teoria de les passions. Línies 579-590. || <span style="font-size: 12pt; line-height: 115%; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman'; mso-bidi-language: AR-SA;"> L es passions són impressions de reflexió, no de sensació || <span style="font-size: 12pt; line-height: 115%; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-language: ES; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman'; mso-bidi-language: AR-SA;">Les diferents passions que ens mouen venen condicionades per diferents objectes, que en són molts, com les qualitats del cos, avantatges externs (familia, país, ...), etc. Hume intenta buscar aquella circumstància comuna en la qual tots aquests objectes concorden i que és la causa que actuïn sobre les passions. || "//Observa que els objectes que exciten aquestes passions són molt nombrosos i aparentment molt diferents entre si. ...Tot seguit, l'autor procedeix a buscar aquella circumstància comuna en la qual tots aquests objectes concorden i que és la causa que actuïn sobre les passions."// || El problema de la llibertat. || El lliure albir i el cos com a conseqüència de la causa infal·lible d'un altre cos o acció (causa i efecte). || Tota acció és necessaria; en la comunicació del seu moviment, en la seva atracció i cohesió mútues, no hi ha llibertat, per tant tot allò que fa referència a la matèria cal reconèixer-ho com a necessari. || "//El lliure albir és la llibertat de la voluntat humana. La voluntat no actua sotmesa a l'atzar, capritxosament, sinó que està sotmesa a causes naturals (desitjos, creences)"// || El problema amb el determinisme i la llibertat. Línies 627-632 || Tota acció està unida constantment amb les seves motivacions. La unió constant i la interferència de la ment, on sigui que les descubrim, hi haurà una **necessitat**. || Si totes les accions no estan unides amb les seves propies motivacions, aqueste incertesa no és pas diferent de la que podem observar a diari en les accions de la matèria, on l'efecte és sovint variable i incert. || "//Trenta grans d'opi mataran a qualsevol home que no hi estigui acostumat, mentre que trenta grans de ruibarbre no sempre el purgaran. De manera semblant, la por a la mort farà sempre que l'home s'aparti vint passes del seu camí, mentre que no sempre li fara cometre una mala acció."// ||
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§28 - Crítica al jo
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§28 – El problema de la geometria. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">La geometria no es exacta. || <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">En el Tractat, Hume diu que la geometria és l´art pel qual establim les proporcions entre les figures.. Els seus principis originals i fonamentals deriven merament de les aparences. No es totalment exacte ja que els materials amb les quals treballa ens els donen els sentits i aquests sentits no poden fonamentar una ciència exacta. || //<span style="font-size: 12pt; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">“ Els seus arguments es poden explicar de la manera següent: tota la geometria rau en les nocions d’igualtat i desigualtat; i, per tant, segons que posseïm o no un cànon exacte d’aquesta relació, la mateixa ciència n’admetrà o no l’exactitud.” // ||
 * <span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§28 – El problema de la geometria.
 * [<span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§ 30]
 * [<span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§ 31]
 * [<span style="font-size: 12pt; color: black; font-family: 'Calibri','sans-serif'; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-font-family: 'Times New Roman';">§ 32]

no se madjunta dins la taulaaaaa! ho poso aki:

Cap 20: El coneixement: El coneixement s’anomena també saber i és la creença justificada i veritable. La creença és un element definitori del coneixement. Segons Hume, el coneixement és un pensament (lògic i coherent com el matemàtic) amb un sentiment de convicció o fe en la veritat. (356-360)   Cap 21: Empirisme: L’empirisme de Hume és psicologista i pragmàtic. La creença que analitza en aquests paràgrafs és un fenomen psicològic. Tita l’experiència es fonamenta en la memòria i en l’associació d’idees.( 360-367) Cap 22: Teoria del coneixement: Hume resumeix una de les tesis fonamentals de la seva teoria del coneixement. L’experiència és l’única font de coneixement; allò que va succeir en el passat no tenim cap raó lògica per pensar que necessàriament tornarà a succeir en el futur. ( 368-384)   Cap 23: Causalitat: La causalitat és només una creença interna, de base psicològica (no racional), que es fonamenta en el costum o hàbit que ha quedat fixat en la nostra ment. Cap 24: El sentiment: Una creença segons Hume és una idea relacionada a una impressió present. Un sentiment intens i espontani, és una manera diferent de concebre l’objecte originada pel costum. L’experiència no és una ficció, neix de la vida real. (385-402)